GORDOST I PREDRASUDE
VI epizoda
O, znala sam da će se na kraju sve dobro završiti!
Moja draga, draga Lidija! Udaće se.
Moj dobri, dragi brat! Znala sam da će tako biti.
Znala sam da će sve srediti!
O, i odeća! I naravno, mora se udati u Longbornu.
To su sve besmislice o njenoj udaji u Čipsajdu!
Mora se udati u Longbornskoj crkvi, gde je mogu videti svi prijatelji.
To je nemoguće. Morate to shvatiti.
Ne shvatam zašto! Zašto da shvatim? Zašto mora biti tako?
Živela je s g. Vikamom u Londonu. Ako se vrati kući neudata...
Verujem da mora, kad ti to tako kažeš! Ali, to me jako ljuti.
Vaš ujak je bio poprilično bahat. Zašto je sebi pripisao sve zasluge?
Mama, g. Gardner nas je mnogo zadužio.
Morao je da odvoji veliku sumu novca da plati Vikamove dugove.
Mnogo više nego što mu ikada možemo vratiti.
Zašto bi mu vraćali?
Ko bi drugi trebao da da novac ako ne njen ujak? - Majko!
O, tako sam srećna!
Udata kćerka.
A tek joj je šesnaesta.
„G-đa Vikam”. O kako to dobro zvuči!
O, ali venčanica!
Lizi, otiđi do oca i pitaj ga koliko će joj dati.
O, Džejn, čim se obučem...
otići ću u Meriton i sve ispričati sestri Filips!
Pozvoni Hil! Koristiće mi svež vazduh, sigurna sam.
Obavestiće Ledi Lukas i g-đu Long. O, Džejn!
Tata. - Džejn, kakva prekrasna vest!
O, gde je Hil!
O, Hil, jesi li čula?
Zatvori vrata, Lizi.
Svi ćete dobiti tanjir punča na dan venčanja...
Neko, na kraju nalazi zadovoljstvo u ovim događajima.
Ali, s obzirom na to šta smo znali pre nekoliko sati,
ovo i nije tako loše, zar ne?
Misliš da je ujak dao mnogo novca? - Da.
Vikam je budala ako je uzme za manje od 10.000 funti.
10.000 funti!
Za boga miloga! Kako bismo mogli vratiti i polovinu od toga?
Da barem imam novca za potkupljivanje
svih neodgovornih mladića
da ožene moje kćeri, ali nemam, priznajem.
Razlog je, naravno,
što sam se nadao sinu.
Sin bi nasledio imanje, i na kraju preuzeo brigu
za moju udovicu i drugu decu.
Ali, kada smo shvatili da nećemo dobiti naslednika,
bilo je kasno započinjati štednju.
Niste mogli da predvidite ovo, oče.
Trebalo je bolje da se pobrinem za sve vas.
Da jesam, ne bi mi zet bio jedan od najbezvrednijih mladića u Britaniji,
i sve bi bilo na svom mestu.
Ovako je sve rešeno s vrlo malo neugodnosti.
Kada izračunaš koliko ću uštedeti na Lidijinom izdržavanju,
jedva da ću izgubiti deset funti godišnje.
Stvarno sam posramljen, Lizi.
Ali ne očajavaj, proći će...
Bez sumnje, brže nego što bi trebalo.
Gde su svi?
Dragi vernici, okupili smo se ovde u ime Boga.
G. Vikam napušta svoju jedinicu i odlazi sa vojskom na sever.
Srećom, neki njegovi bivši prijatelji su voljni da mu pomognu tamo.
Pisao sam puk. Fosteru i zamolio ga da
isplati sve Vikamove zajmodavce u Brajtonu,
Za isplatu ja garantujem.
„Ti budi ljubazan i isplati zajmodavce u Meritonu,
po popisu koji ti prilažem, sastavljenom po njegovoj izjavi”.
„Nadam se da nas nije prevario”. Svi se tome nadamo.
„Čim se venčaju, pridružiće se njegovoj jedinici u Njukastlu,
ukoliko pre toga ne budu pozvani u Longborn”.
O, da, dragi moj g. Benet, naravno da moraju doći ovamo.
Dugo nisam videla moju dragu Lidiju!
I dragog Vikama, naravno.
Ali je potresno što jadna Lidija mora otići tako daleko od Brajtona.
Bila je rado viđena među oficirima.
Ovde ima nekoliko mladića, koji su joj vrlo dragi.
Nedostajaće joj, koliko i ona njima.
Oficiri na severu možda neće biti tako simpatični.
Draga g-đo Benet, siguran sam da će naša
najmlađa ćerka naći luckastije prijatelje nego u Njukastlu.
Ima talenta da napravi paradu oko sebe, gde god da dođe.
Ako će otići iz Brajtona, trebali bi doći u Hafordšir
i živeti u susedstvu.
Hej park bi bio dobar, ako bi Guldini hteli da se isele.
Ili odlična kuća u Stouku, da je salon veći.
Ili dom Parvis. - O, ne draga, ne dom Parvis!
Tavani su strašni.
G-đo Benent, pre nego što uzmeš neku od tih kuća,
hajde da se jasno razumemo.
Jedna kuća u ovoj okolini
nikada neće biti njihovo stalno boravište.
G. i g-đa Vikam nikada neće biti dobrodošli u Longborn.
Gospode! Kao da godinama nismo bili u Longbornu.
Evo i vas, uvek isti.
Moja draga, draga Lidija, napokon!
O, narasla si!
O, kako si nam nedostajala.
Mi smo previše bili zauzeti venčanjem
da bi nam iko od vas nedostajao.
Pa, evo nas! Nisam li ulovila zgodnog muža?
Uistinu jesi, ljubavi! Vrlo ste dobrodošli, ser.
Vrlo ste dobri i ljubazni, gospođo, kao i uvek.
O, dajte onda da vas poljubim!
Pa, hoćemo li ući?
Ne, Džejn. Sada ja preuzimam tvoje mesto.
Ti moraš iza, jer sam ja udata žena!
Gospođa Vikam.
Gospode, baš smešno zvuči!
Kako ti se sviđa moj muž, Lizi? Mislim da mi zavidiš.
Zar nije bio tvoj miljenik?
Uopšte ti ne zavidim.
Šteta što sve nismo pošle u Brajton.
Svima bih vam našla muževe!
Hvala, ali meni se ne sviđa način na koji nalaziš muževe.
Nije li moj muž dobar jahač?
Pukovnik Foster kaže da ima najbolje držanje u jedinici.
Želela sam da nosi uniformu na venčanju
i da ima počasnu stražu.
Ali oficiri nisu mogli biti pošteđeni dužnosti.
Bili su samo ujna, ujak i g. Darsi.
Gospodin Darsi?
G. Darsi je bio na tvom venčanju?
O, da. Neko je morao biti kum.
Draži bi mi bio Deni, ili neko od naših prijatelja...
O, Gospode.
O, Gospode, zaboravila sam!
Nisam smela o tome pričati. A izričito sam im obećala.
Šta će Vikam sada reći?
Trebalo je da bude tajna!
Draga ujna, molim te, objasni mi.
Ne razumem. Kako se on našao tamo?
Osim ako si i ti, takođe, vezana tajnom
koju Lidija tako ozbiljno shvata.
Draga nećako, moram priznati
da sam iznenađena tvojim pismom.
Ako nisi upoznata s ulogom g. Darsija u venčanju,
dozvoli mi da ti konačno pojasnim.
G. Darsi nas je neočekivano posetio...
Tako da, draga moja Lizi,
G. Darsi pripisuje sebi svu odgovornost.
Ustrajao je da sve uradi sam, i snosi celokupne troškove.
Ništa nije bilo učinjeno bez njega.
Tvom ujaku nije bilo dozvoljeno da pomogne,
već je morao da prihvati tuđe zasluge.
Morate da mi dozvolite da ustrajem u tome.
Greška je moja, i zato je moram ispraviti.
Pogrešio sam što zbog ličnog ponosa,
nisam obelodanio Vikamov karakter.
Da mi nije bilo ispod časti pričati o privatnom životu,
njegov karakter bi bio otkriven.
G. Darsi, zaista verujem da se isuviše okrivljujete.
Insistiram, ser. Rasprava je uzaludna, uveravam vas.
Odgovornost je moja, ne želim je zaobići, ser.
Draga moja svastiko!
Bojim se da prekidam usamljeno sanarenje.
Da, u pravu ste.
Ali to ne znači da niste dobrodošli.
Bilo bi mi žao da je tako.
Vi i ja smo uvek bili dobri prijatelji.
Istina.
Hoćemo li prošetati, svastiko?
Iznenadio sam se kad sam video Darsija u gradu prošlog meseca.
Prošli smo jedan pored drugog nekoliko puta.
Šta li on radi tamo?
Možda se sprema za venčanje.
S g-đicom de Burg.
Da. Da, možda.
Sigurno je zbog nečeg važnog došao u grad u ovo doba godine.
Svakako.
Jeste li ga viđali dok ste bili u Lamtonu?
Razumeo sam od Gardnerovih da jeste.
Da; on nas je predstavio svojoj sestri.
Dopada li vam se ona? - Vrlo mnogo.
Čuo sam da se neobično mnogo popravila
u poslednjih godinu ili dve.
Kad sam je zadnji put video, nije mnogo obećavala.
Milo mi je što vam se svidela.
Nadam se da će se ona pokazati dobra.
Pretpostavljam da hoće; prebrodila je najteže godine.
Jeste li prošli kroz selo Kampton? - Ne sećam se da smo.
Tamo mi je bila obećana parohija.
Kako bi vam se dopalo da držite propovedi?
Neizmerno dobro.
Čula sam da vam jedno vreme propovedi nisu godile kao sada.
Zapravo, da ste se odrekli svešteničkog poziva
i tražili da vas isplate.
Pa.
O, ma dajte, g. Vikame mi smo, znate, zet i svastika.
Ne treba da se svađamo oko prošlosti.
O, Lidija, kad ćemo se opet videti?
O, Bože! Ne znam. Možda za dve ili tri godine.
Za dve ili tri godine. O, kako ću izdržati?
A g. Benet je tako okrutan i ne želi da nas vodi na sever.
Ja odbijam u svakom slučaju. - Uvuci jezik, devojko.
O, Lidija! Pisaćeš mi često, zar ne?
Ne znam. Mi udate žene nemamo vremena za pisanje.
Sestre mogu da pišu meni.
One neće imati ništa drugo da rade.
O Lidija! g. Vikam, čuvajte moju devojčicu!
Hoću, gospođo, najbolje što znam.
Hvala, g-đo, i vama, ser, za vašu beskrajnu dobrotu i gostoprimstvo.
I vama, drage moje svastike. Drage ste mi kao rođene sestre.
Ali, kočija čeka.
Dužnost i čast me zovu na sever. Zato, pođimo, draga!
Ne recimo zbogom, nego kao Francuzi: Au revoir!
Ovako krasnog čoveka nikad nisam upoznao!
Smeška se i uspija i udvara se svima nama.
Mnogo se ponosim njime.
Čikam čak i ser Viljema Lukasa da pokaže zeta ravnog njemu.
Sestro! Sestro! Jesi li čula vesti?
G. Bingli se vraća u Nederfild, ceo grad o tome priča!
Uveravam te, ta vesti nimalo ne utiče na mene. Zaista, Lizi.
Drago mi je zbog jedne stvari. Dame nisu došle s njim.
Ako su došli samo zbog lova, nećemo ih često viđati.
Ne bojim se zbog sebe.
Već strahujem od ogovaranja, Lizi.
Onda neću rizikovati... koliko god bila u iskušenju.
Čovek ne može da dođe u svoju kuću,
a da se ne pokrenu tračevi.
To i ja mislim.
Ostavićemo ga na miru. - Da.
Prestani, Lizi.
Već je tri dana u susedstvu, i još nas uvek izbegava!
Za sve krivim vašeg oca! Nije hteo da obavi svoje dužnosti,
i zbog toga ćete umreti kao baba-devojke,
a Kolinsi će nas izbaciti naglavačke!
Obećala si mi prošle godine da će ako ga posetim,
oženiti jednu od mojih kćeri.
Ali ništa od toga. Neću ponovo da pravim budalu od sebe!
Mama! Mama, pogledaj! Mislim da dolazi!
Stvarno je on? Mora biti!
Došao je, Džejn! Napokon je stigao.
Obuci plavu haljinu. Ne, ostani gde jesi!
Ko je s njim?
O, Gospode, ne znam. Neki poznanik, pretpostavljam.
Liči na čoveka s kojim je pre dolazio.
Gospodin... kako se zvaše? Znaš, onaj visoki, gordi.
G. Darsi!
Čini mi se da jeste.
Svaki Binglijev prijatelj će uvek biti dobrodošao.
Ali, moram reći da mi je mrsko i da ga vidim.
Odlučila sam da budem ljubazna.
I to samo zato što je Binglijev prijatelj, nizbogčeg više.
Sedi uspravno, Džejn! Ispravi ramena.
Prešao je dalek put da bi te video, onda se bar malo potrudi.
G. Bingli i g. Darsi, gospođo.
G. Bingli, vi ste vrlo, vrlo, dobrodošli.
Kako ste, g-đo Benet. Ja...
Prošlo je previše vremena od vašeg zadnjeg boravka ovde
i drago mi je da ste nas posetili.
G. Benet bi vas, naravno, posetio pre, da nije...
Ma, sad ste tu! Oduševljena sam!
G. Darsi.
I vi ste takođe dobrodošli.
Već smo se uplašili da nećete ovamo ponovo doći.
Priča se da ćete prodati imanje,
ali nadam se da to nije istina.
Pozvoni za čaj, Kiti.
Mnoge su se stvari desile otkako ste otišli.
G-đica Lukas se udala. I jedna od mojih mlađih kćeri!
Jeste li čuli ili pročitali u novinama?
Da, jesam...
Nije dobro sastavljeno. Pisalo je samo:
„Venčani Džordž Vikam i G-đica Lidija Benet”.
Bez ikakve reči o njenom ocu, niti gde je živela!
Sada su otišli u Njukastl, gde će ostati.
Ne znam koliko dugo.
Čuli ste da se prijavio u vojsku.
Hvala Bogu još ima prijatelja,
iako možda ne onoliko koliko zaslužuje!
Jeste li planirali da ostanete duže u susedstvu ovaj put?
Naši planovi još nisu konačni,
ali se nadam da ćemo ostati nekoliko nedelja.
Iskreno se nadam da ćemo ostati više nedelja.
U krajnjem slučaju.
Kad pobijete sve vaše ptice g. Bingli,
slobodno dođite i lovite na posedu g. Beneta.
Sigurna sam da će mu biti drago da vam učini uslugu!
Pretpostavljam da možete povesti prijatelje, ako želite.
Sada kada je prošao ovaj prvi susret, sasvim sam mirna.
Dobro!
Znam da sam jaka i da me više nikada neće zbuniti njegov dolazak.
Idući susret biće susret... običnih i ravnodušnih poznanika.
Da, vrlo ravnodušnih!
Džejn, pripazi.
Nemoj da misliš da sam u opasnosti, Lizi.
Mislim da postoji velika opasnost da ga navedeš
da se zaljubi u tebe više nego ikada.
Sada mi kažeš da je bila u Londonu svih tih meseci?
I ti si to krio od mene? - Da.
Nemam opravdanje za to.
Bila je to drska pretpostavka,
zasnovana na pogrešnom tumačenju vaših osećanja.
Nisam smeo da se uplićem.
Nisam bio u pravu Bingli i izvinjavam se.
Priznaješ da nisi bio u pravu? - Sasvim.
Onda... imam tvoj blagoslov?
Treba li ti moj blagoslov?
Ne.
Ali uprkos tome, voleo bih da znam da li ga imam.
Onda uradi to.
Dovedi mi konja, smesta!
Požuri, čoveče!
Džejn!
Džejn, o draga moja Džejn!
Mama, šta se događa? - On je došao, on je došao!
Ko je došao? - Gospodin Bingli, naravno!
Požuri, požuri, brzo dole! O, Bože, nisi ni napola obučena!
Hil! Hil!
O, gde je Hil?
Pusti to, Saro. Moraš otići do g-đice Benet odmah!
Hajde požuri i pomozi joj oko haljine! - Mama! Mama!
Gde je moj novi medaljon koji mi je kupila Lidija u Londonu?
Meri, jesi li ga ti videla?
Ne bih ti rekla ni da sam ga videla. Nije me briga za te sitnice.
O, koga je briga za tvoj medaljon, dete!
Džejn, pokreni se. Ovde je, ovde je!
Sići ćemo čim budemo mogli! Pošalji Kiti da ga dočeka.
Da pustim Kiti! Šta će ona s njim? Džejn, budi brža!
Gde je tvoja haljina od muslina?
Hil! Hil!! Gde je Hil?
I tako je g. Darsi otišao u grad?
Da, gospođo. Otišao je jutros vrlo rano.
Šta je, mama?
Zašto mi namiguješ?
Šta treba da učinim?
Namigujem ti?
Zašto bih ti namigivala, dete? Kakva glupost!
Zašto bih namigivala rođenoj kćeri, zaboga?
Ali, kad već pitaš, palo mi je na pamet.
Imam nešto da pričam sa tobom.
Hajde, hajde sa mnom.
I ti Meri. Dođi!
G-đice Elizabet...
Potrebni ste gore.
Majko molim te, dozvoli da odem kod Džejn.
Obećala sam da ću ostati s njom.
Ostani gde jesi. Još pet minuta i biće gotovo.
O, izvinite. - Ne. Ne idi, Lizi.
Dakle?
O, Lizi!
Tako sam srećna! Ovo je previše!
Ovo je previše! Zašto svi ne mogu biti srećni kao ja?
Voli me, Lizi. Voli me!
Naravno da te voli!
Rekao mi je da me voli sve vreme. Nije verovao...
Moram reći mami. On je već otišao kod oca.
O, Lizi, možeš li da veruješ da se sve srećno završilo?
Mogu, i hoću. - Moram da odem kod majke.
O, Lizi!
Znam da ću pružiti tako mnogo zadovoljstva celoj porodici.
Kako ću podneti toliku sreću?
Dođite sutra ponovo ser, ako možete to podneti.
Možemo u lov, ako želite.
Malo je ljudi čije društvo mogu da istrpim.
Vi biste mogli biti jedan od njih.
Hvala, gospodine. Biće mi zadovoljstvo.
Dobro, dobro, onda. Krenite.
Do sutra, onda!
Džejn, čestitam.
Bićeš jako srećna žena.
Hvala vam, oče.
Verujem da hoću. - Da, da, ti si dobra devojka.
Ne sumnjam da će vam biti dobro.
Oboje ste popustljivi, pa nikada ništa nećete rešiti.
Oče!
I lakoverni, pa će vas sluge varati! - Ne, stvarno!
Toliko darežljivi, da ćete prekoračivati svoj prihod.
Prekoračiti prihod! Šta to govoriš?
Zar ne znaš da on ima 5.000 funti godišnje?!
O, draga moja Džejn! Tako sam srećna!
O, znala sam! Nisi tako lepa ni za šta.
On je najzgodniji muškarac kojeg sam ikad videla!
O, Lizi.
Kada bih mogla tebe videti srećnu.
Kada bi postojao takav čovek za tebe.
Kada bi mi dala četrdesetoricu takvih...
ne bih bila srećna kao ti.
Kad nemam dobrotu koju ti imaš, ne mogu biti ni srećna kao ti.
Ali!
Ako budem te sreće...
Možda upoznam drugog g. Kolinsa!
Mama, Lizi, pogledajte! Velika kočija je stigla!
Kako je malo predvorje!
Molim pričekajte, gospođo, najaviću vas gazdarici.
Ne, neću čekati!
Gde je?
Je li ovo salon?
Ledi Ketrin de Burg.
Ta dama je, pretpostavljam, vaša majka?
Da, jeste. Mama, ovo je Ledi Ketrin de Burg.
A to je, pretpostavljam, jedna od vaših sestara?
Da, gospođo. Ona je sada najmlađa kći u kući.
Najmlađa se nedavno udala.
Imate vrlo mali park ovde.
A ovo je vrlo neprikladan salon za sedenje naveče u letnjem periodu.
Zašto su prozori na zapadnoj strani?
Zaista, jesu, vaše gospodstvo.
Ali nikada ovde ne sedimo posle večere.
Imamo... - G-đice Benet.
Čini mi se da sam videla nesređen vrt u jednom delu dvorišta.
Zadovoljiću se da odemo tamo...
Ako vaša malenkost prihvati da mi pravi društvo.
Teško da vam ne pada na pamet, zašto sam došla g-đice Benet.
Grešite, gospođo. Ne znam, čime sam zaslužila čast vaše posete.
G-đice Benet, treba da znate, da se sa mnom nije šaliti.
Ali koliko god vi bili neiskreni, ja neću biti.
Zabrinjavajuću vest sam primila pre dva dana.
Rečeno mi je da se neće samo vaša sestra dobro udati,
već da ćete se i vi, g-đice Elizabet Benet,
udati za mog nećaka, g. Darsija.
Iako smatram da je to samo skandalozna i nemoguća glasina,
odlučila sam da dođem ovamo, da vam saopštim svoja osećanja.
Ako ste smatrali da je to nemoguće
pitam se, otkud vi čak ovde? Šta je vaše gospodstvo naumilo?
Uverena sam da je tako nešto protivrečno mojim saznanjima.
Vaš dolazak samo potvrđuje vesti, ako one uopšte postoje.
Ovo je neviđeno. Zahtevam objašnjenje, g-đice Benet.
Je li vas moj nećak zaprosio? - Vi tvrdite da je to nemoguće.
I trebalo bi da je tako. Ali vaš šarm i zanos...
su ga naveli, verujem, da ne misli na sebe i svoju porodicu.
Ubeđena sam da ste ga zaveli!
Ako i jesam, poslednja bih to priznala.
G-đice Benet, znate li vi ko sam ja?
Nisam navikla da mi se tako govori.
Ja sam njegov najbliži rod, i moram znati sve što se njega tiče.
Ali, ne morate da znate baš ništa o meni,
niti ćete takvim ponašanjem dobiti ikakvo objašnjenje.
Da se razumemo.
Taj brak, na koji vi drsko ciljate, nikad se ne može ostvariti.
G. Darsi je veren s mojom ćerkom! Šta kažete na to?
Samo ovo: Ako je tako, onda nemate razloga
da pretpostavite da će on mene zaprositi.
Veridba između njih je osobene vrste.
Još od ranog detinjstva namenjeni su jedno drugom.
To je bila najveća želja i njegove i njene majke.
Dok je još bila u kolevci planirali smo njihov brak.
Zar će ga sprečiti jedna...
Pohlepna mlada žena bez...
Porodičnih veza i bogatstva?
Zar da to dozvolim? Ne, nikako!
Vaš brak bi bio sramota!
Vaše ime se neće spominjati u porodici.
To su teške neprilike, zaista.
Tvrdoglava, uporna devojko! Stidim vas se!
Nisam navikla da se povinujem ičijim hirovima.
To čini sadašnji položaj vašeg gospodstva utoliko nepovoljnijim
ali to nema nikakvog uticaja na mene.
Neću da me prekidate!
Da ste iole razumni ne biste želeli da napustite stalež u kom ste odrasli.
Ledi Ketrin, brak sa vašim nećakom nikako me ne bi odovojio od mog staleža.
On je gospodin, ja sam gospodinova kći. U tome smo jednaki.
Ali, ko je vaša majka? Ujaci i tetke? Nemojte misliti da ne znam.
Ako se vaš nećak ne protivi mom položaju, vas se to još manje tiče.
Recite mi, jednom za svagda, jeste li vereni s njim?
Nisam.
Hoćete li mi obećati da nikada nećete pristati na tu veridbu?
Takvo obećanje neću da dajem
i molim vas, ne salećite me više po pitanju te stvari.
Ne tako prenagljeno, molim vas! Imam još jednu zamerku.
Sramno begstvo vaše najmlađe sestre. Sve znam!
Zar bi takva devojka trebala da bude svastika mom nećaku?
Zar da se Pemberlijske seni tako okaljaju?
Sad zaista više nemate šta da kažete.
Vređali ste me na sve moguće načine. Pustite da se vratim kući.
Znači da nemate nikakvih obzira prema časti i ugledu moga nećaka.
Neosetljiva, sebična devojko!
Odbijate da mi udovoljite?
Odbijate da se povinujete zahtevima dužnosti,
časti i zahvalnosti?
Rešeni ste da ga upropastite i izvrgnete preziru celog sveta.
Rešena sam u nameri da osiguram sopstvenu sreću,
bez obzira na vas ili bilo koje osobe s kojom nisam u srodstvu.
I to je dakle vaša konačna odluka?
Vrlo dobro. Sad ću znati šta da radim.
Neću da se pozdravim s vama, g-đice Benet!
Ne šaljem pozdrav vašoj majci! Ne zaslužujete takvu pažnju.
Vrlo sam nezadovoljna.
Vozi!
Lizi, Lizi! Pošao sam da te tražim. Dođi u moju sobu!
Primio sam jutros pismo koje me je mnogo iznenadilo.
Od g. Kolinsa.
Šta on ima da kaže?
Prvo čestita na skorom braku moje najstarije ćerke,
ali neću da vređam tvoj um tekstom na tu temu.
Ah, da. Evo, evo, evo.
„Vaša ćerka, Elizabet, kako se pretpostavlja,
neće dugo nositi prezime Benet,
pošto će ga Vaša starija ćerka promeniti,
a njen izabranik se može s pravom smatrati
jednim od najuglednijih ljudi u ovoj grofoviji”.
Možeš li da se setiš, Lizo, ko je taj gospodin. Slušaj dalje.
„Pobuda koja me je navela da Vas upozorim, potiče iz sledećeg:
Njegova tetka, Ledi Ketrin de Burg,
ne gleda na taj brak prijateljskim očima”.
G. Darsi je vidiš taj čovek. G. Darsi od svih ljudi!
On, koji nikada ne pogleda u ženu a da joj ne nađe manu!
Zar ti nije ovo smešno.
O, da.
G. Darsi, koji verovatno nikada pre nije pogledao u tebe!
Ovo je izvrsno! Ali Lizi, čini mi se da ne uživaš.
Nemoj mi reći da su te ove izjave uvredile?
O, ne, stvarno uživam. Ali, sve je tako čudno.
Šta je rekla Ledi Ketrin de Burg? Čini mi se da ti nije dala blagoslov.
Ali, zašto živimo, nego da bi se smejali susedima
i oni nama zauzvrat?
Istina, istina.
G. Bingli i g. Darsi, gospođo.
Dobar vam dan! - G. Bingli.
Divan je dan. Hoćemo li da se svi prošetamo do Meritona?
Lizi!
Da li bi ti smetalo da odem u posetu Maraji Lukas?
Ne, ne uopšte.
G. Darsi.
Ne mogu više da se uzdržim a da vam ne zahvalim
na velikodušnoj ljubaznosti prema mojoj jadnoj sestri.
Otkako sam doznala za to, stalno sam želela da vam kažem,
koliko sam vam zahvalna.
U svoje ime i ime moje porodice.
Nesmete kriviti moju ujnu. Lidija mi je prva odala.
A onda nisam imala mira dok nisam saznala pojedinosti.
Znam kakva je to bila muka za vas i koliko vas je koštalo.
Dozvolite mi da kažem ovo, da vam se zahvalim,
u ime moje porodice, jer oni ne znaju ko ih je tako zadužio.
Ako već hoćete da mi zahvalite neka to bude samo u vaše ime.
Vaša porodica mi ne duguje ništa.
Mada je mnogo poštujem, mislio sam jedino na vas.
Suviše ste plemeniti da se igrate mnome. Ako su vaša osećanja
i sad onakva kakva su bila prošlog aprila, odmah mi recite.
Moje namere i želje su nepromenjene.
Ali jedna vaša reč učiniće da više nikad ne govorim o tome.
O, moja osećanja...
Moja osećanja su...
Stidim se kad se setim šta sam onda sve izgovorila.
Moja osećanja su sasvim drugačija.
Zapravo,
Potpuno su suprotna.
Ledi Ketrin mi je rekla za vaš sastanak.
Njene reči su izazvale baš suprotno od očekivanog.
Ulile su mi nadu kakvu ranije gotovo nikad nisam osetio.
Da ste odlučili da me odbijete, rekli biste to otvoreno.
Da, znate da sam dovoljno sposobna za tako nešto.
Pošto sam vam onomad svašta rekla u lice,
Ne bi mi bilo teško učiniti isto i vašoj rodbini.
Niste rekli ništa što nisam zaslužio.
Moje ponašanje zaslužuje najoštriji prekor.
Ne mogu ni da mislim na to bez gnušanja.
Vaš umesni prekor neću nikad zaboraviti:
„Da ste se poneli kako dolikuje jednom gospodinu”.
Ne znate kako su me te reči mučile!
Nisam očekivala da će ostaviti takvog traga.
Verujem u to. Verovali ste da uopšte nemam osećanja, siguran sam.
Vaše odbijanje je izazvalo reakciju koju nikad neću zaboraviti.
Rekli ste da ne postoji način kojim bi prihvatili moju prosidbu.
Ne ponavljajte šta sam sve tada rekla!
Ne, ceo život sam bio sebičan.
Kao dete učen sam da iskazujem ponos i uobraženost.
I takav bih do danas bio, da nije bilo tebe.
Najdraža i najvoljenija Elizabet!
Verena za g. Darsija!
Ne, šališ se. To je nemoguće!
Stvarno, istina je. Ako mi ti ne veruješ, ko će drugi.
Stvarno, ozbiljna sam. Još me voli i vereni smo.
To ne može biti istina. Znam koliko ti nije bio drag!
Ne, to je sve zaboravljeno!
Možda ga stvarno nisam volela ovoliko koliko sad.
Ali... u ovakvim slučajevima, pamćenje je nepoželjno.
Najdraža Lizi, budi ozbiljna.
Koliko dugo ga voliš?
To je došlo tako postepeno, stvarno ne znam kako.
Verujem, da je počelo kada sam prvi put videla
njegovo lepo imanje u Pemberliju.
Jesi li ti pri pameti kad hoćeš da se udaš za tog čoveka, Lizi?
Nisi li ga ti oduvek mrzela?
Tata...
Dao sam mu pristanak.
On je ona vrsta čovek kojem se nebi usudio da ikada išta odbijem.
Ali dopusti da te savetujem da bolje razmisliš.
Znam tvoju narav Lizi.
Dete moje, poštedi me tuge
da vidim da nisi u stanju da poštuješ svog životnog druga.
On je bogat. Ali, hoće li te to usrećiti?
Imaš li kakvu drugu zamerku sem što misliš da sam ravnodušna.
Ne, ni jednu. Svi znamo da je on gord i neprijatan čovek.
Ali to nije ništa ako ti se on zaista dopada.
Da, veoma mi se dopada.
Volim ga.
On nije preterano gord. On je izuzetno ljubak.
Kada bi znao koliko je plemenit.
Nisam ga oduvek volela,
ali sada ga obožavam.
On je stvarno najbolji čovek kog sam ikada upoznala.
Pa, draga moja...
U tom slučaju...
Zaslužuje te.
Ne bih se mogao rastati od tebe radi ikog manje dostojnog, Lizi.
Dragi vernici, sakupili smo se ovde, pred Bogom i ovom zajednicom,
Da spojimo... ovog čoveka i ovu ženu...
I ovog čoveka... i ovu ženu...
U svetu bračnu zajednicu, koja je častan savez,
stvoren od Boga u vreme ljudske nevinosti,
pretvoren u čudestan savez Hrista i njegove Crkve.
I zato u njega ne treba ulaziti nerazumno ili nesavesno,
radi zadovoljenja čovekove požude,
nego razumno, trezveno, pristojno,
i bogobojazno, radi zadovoljenja obaveza koji brak donosi.
Prvo, nalaže stvaranje dece.
Drugo, to je borba protiv greha,
i izbegavanje razvrata.
Treće,
zbog obostranog druženja, pomoći i utehe koju imate jedno u drugome,
sve to u blagostanju i zadovoljstvu,
u svetu zajednicu...
u koju ovde prisutne osobe sada stupaju.
Tri kćeri udate!
O, g. Benet, Bog je bio vrlo dobar prema nama.
Da, čini mi se da je tako.